Álommanólány én leszek,
csak csukd be édes kis szemed.
Virágszirmok tengerében
ugrándozva szerte szét,
kergetjük a pillangók szivárványfelhőjét.
Kacagva csörtetünk előre,
hetedhét országon,
színes mezőkre,
perzselő napsugár delén,
édes levegő szelén.
Pihegve borulunk a puha fűbe,
csak szusszanni…
s nézni a fénylő égre.
Behunyjuk szemünk,
halkan sóhajtunk,
s az álom tengerén lassan elhajózunk.
Álmodunk rózsás kerteket,
madárcsicsergéstől hangos erdőket,
zúgó tengeren ezernyi vitorlát,
kicsiny fészekbe parányi fiókát.
Boldogság lelkünkben,
s arcunkon lágy mosoly
egy hullócsillag röpke képe,
a lustinak még nincsen vége,
csobbanunk az álom tengerébe.
3 hozzászólás
Kedves Angie!
Ez nagyon jó! Dallamos, könnyed, játékos, kedves, öröm volt olvasni. Ahogy előrébb jutottam sorról- sorra, egyre szélesebb lett a mosolyom. Kellenek az ilyen versek, hogy elfeledjük a nehéz perceket.
Nagyon tetszett. Az unokáim talán egy év múlva már abban a korban lesznek, hogy felolvashatom majd nekik, és én örömmel meg fogom tenni.
Szeretettel:
Millali
Kedves Millali!
Altattam ezt a verset, kicsit félve tettem fel. Gondoltam majd jönnek a hozzászólások, hogy csöpögős, meg negédes. A gyerekeknek viszont nem keménységre, hanem gyengédségre van szükségük. Nagyon örülök, hogy tetszett 🙂
Én is nagymami leszek, már nagyon várom a mesés estéket!
Szeretettel: Angie
Ez nagyon aranyos, kedves Angie, magam is elálmosodtam közben. 🙂
Még, hogy csöpögős? Milyen legyen egy altató? Ilyen, pontosan ilyen. Nagyon szép!
Szeretettel
Ida