Már szürkül. A győri Richter teremhez tartok. Volt tanárom tudja rólam, hogy szeretem az irodalmat, ezért meghívott Koltay Gábor új filmjének vetítésére. Gondoltam jó kis program lesz szombat délutánra, úgyse tudok sok mindent erről a Wass Albertről, akiről a film szól.
A hatalmas saroképület előtt gyülekező emberek. Kicsit meglep a tömeg, nem gondoltam volna, hogy ennyien összegyűlnek. Ha tanárom nem szól, valószínűleg úgy zajlik le az egész vetítés, hogy nem is hallok az egészről semmit. És hány ilyen ember van még…
Benn még „rosszabb” a helyzet. Szinte már hely sincs. Csak a legelső sorban találunk egymás mellett két helyet. Majd fél órával a kezdés előtt! Mi van itt?
Nagyobb részt időseket látok, de fiatalok is vannak jó páran. Hátra pillantva majd egy tucatnyi Magyar Gárda tagot pillantok meg. Beöltözve az egyenruhájukba, árpád sávokkal a kendőjükön. Kicsit talán… igen. Félelmetesek. Nem tudom, mit gondoljak ezekről az emberekről. Azt hiszem, hamarosan eljön az idő, amikor megmutatják igazi arcukat. Jó vagy rossz arcukat.
Adjon az isten – szebb jövőt!
Így köszöntik egymást. Hangosan, és hangjukat a terem akusztikája még inkább felerősíti. És tapsot kapnak. Nem fellelkesült sihederektől, nem az MTV ostrománál „vitézkedő hősök”-höz hasonló alakoktól. Hanem öreg, meglett emberektől. Nagypapáktól, nagymamáktól. Békés, egyszerű emberektől. Magam is tapsolok. Igaz, csak a mondatnak.
„Adjon az isten szebb jövőt!”
A felkonferálás után kezdődik a film. Nem fogom leírni a tartalmát. Akinek tetszettek Koltay Trianon és Horthy filmjei, az most sem fog csalódni. Nem hiszem, hogy bárkit is hidegen hagynának az Erdélyről készült gyönyörű felvételek. Nem hiszem, hogy valaki közömbösen tudná végighallgatni, ahogy Sinkovits Imre szavalja:
„És üzenem a volt barátaimnak,
kik megtagadják ma a nevemet:
ha fordul egyet újra a kerék,
én akkor is a barátjok leszek…”
Eleddig nem olvastam Wass-t. Ezután fogok. Eddig nem mondtam véleményt arról, háborús bűnös-e volt-e vagy sem. Most mondok: nem volt az.
Vége a filmnek. Koltay lép fel a színpadra. Idősödő, szerény embernek tűnik. A színpad szélén állva fogadja a tapsot. A tapsot, ami percekig zúg. És aztán percekig beszél. Beszél arról, hogy egy olyan kiváló művész, mint Wass Albert, hogyan került tiltólistára, hogyan süllyesztették névtelen, elfeledett íróvá. Elmeséli, hogy a „rendszerváltoztatás” (ő mondja így) óta tervezte ennek a filmnek a készítését. És elmondja, hogy évekig kellett kilincselnie pénz után, amiből leforgatja, hogy a kereskedelmi csatornák egy fillért sem áldoznak ilyen alkotásokra a szupermozik mellett. Beszél az erdélyi emberekről, a szeretetről, amivel fogadták a forgatócsoportot. Beszél a céljairól és a magyarokról. Az összefogás erejéről a széthúzással szemben, és arról, hogy itt az ideje újra megtalálni régi gyökereinket, és magyarként elfoglalni helyünket a világban.
A beszéd végén óriási tapsot kap. Talán nagyobbat, mint a film után. Az egész terem talpon van. Meghajol, megköszöni.
„Nem! Mi köszönjük!”
És mikor azt várnám, hogy a taps után mindenki fogja a kabátját, és rendezetten elindul a kijárat felé, elcsöndesedik a terem. Egy pisszenés se. Majd valahol hátul egy öregember mély, rekedtes hangja. És ebben a hangban ott van a föld keménysége, a víz morajlása, a kék ég tisztasága.
„Isten áldd meg a magyart…”
Mintha mindenki csak erre várt volna, a második sort már az egész csarnok zengi. Több száz ember. Nem kiabálás, nem kakofónia. Rendezett, fület gyönyörködtető éneklés. Kihúzom magam. Majd újabb ének. A Székely himnusz szól a győri Richter teremben. Zeng a csarnok. Szinte a cipőmön keresztül érzem, ahogy remeg az egész épület.
„Maroknyi székely, porlik mint a szikla…”
A csíkszeredai nagymamámra gondolok. Rég láttam már. Túl rég.
A mellettem álló öreg nénire nézek. Könnyek csillannak a szemében.
Már sötét van. Egy bögre forralt bor felett melegítem az arcomat és a kezeimet. A levegőben kicsiny hópelyhek kavarognak. Felnézek tanáromra.
– Na, hogy tetszett?
Rám néz. Szemében egy ünnepi dekoráció fényei tükröződnek.
– Két órára igazán magyarnak éreztem magam.
19 hozzászólás
Nagyon jó volt olvasni a cikkedet. Legalább arra az időre én is igazán magyarnak éreztem magam. Annak idején én a Trianon című filmet láttam úgy, hogy maga Koltay Gábor is jelen volt. Most felidéződött bennem az egésznek a hangulata, mert az is ehhez volt hasonló. Gratulálok, Arnodre, nagyon jó cikk!
Kedves Colhicum! 🙂
A Trianont én sajna csak DVD-n láttam… Annak idején még csak nem is hallottam róla, hogy vetítik itt Győrben. :/ azt hiszem nagy dolgot hagytam ki… 🙁
Köszönöm szépen a soraidat: itt is, levélben is! 🙂
üdv
Lehet, hogy a könnycseppek azért gyűltek a szemembe, mert
túl érzékeny vagyok? Nem hiszem. Annyira meghatóan írtad le
azt a két órát, hogy én is jelen voltam, és átéltem mindazt, amit
át akartál adni.
Köszönöm az élményt, örülök, hogy ismét olvastalak.
Kedves zsike!
Én örülök, hogy ismét olvastál! Egyébként tényleg nagy élmény egy ilyen vetítés, szóval csak ajánlani tudom, ha van rá lehetőség…
Köszönöm, hogy olvastál/olvasol! 🙂
üdv
nem csalódtam, Arnodre, nagyon szépen írod le mindazt, ami történt. Nem vagyok nagy magyar, sosem tartottam annak magam, és sosem fogom, azt hiszem. De idén mi csináltuk az '56-os műsort, mozgásszínházat. addig nem tudtam, mit jelent '56, aztán valahogy… átéltem, és tényleg meghaltam kicsit, nem csak a szerepem szerint. Az a baj, hogy a mai világban teljesen elveszik a jelentősége annak, hogy magyar vagyok-e. A legtöbb ember a megemlékezésekre is csak azért jár ki, hogy megmutassa: hé, itt vagyok. Igazából az ember kedve elmegy az egésztől. De az ilyen élmények, mint ahogy a cikkedben kiválóan leírtad, valahogy visszahozzák a lelkesedést a sokat emlegetett, ám leginkább elhanyagolt, elfelejtett "haza" iránt.
Köszönöm szépen, Liz! 🙂
Én most majdnem sírok. Ez gyönyörű.
Meg fogom nézi ezt a filmet. Majd, valamikor.
Szikra
Köszi Szikra! 🙂
A film(ek) amúgy már kapható(k) a boltokban… igaz, nem a legolcsóbb… 4 ropi ha jól emlékszem…
köszi, hogy olvastál
üdv
Arnodre
Kedves Barátom, Arnodre!
A filmet, itt ahol élek, Kanadában még nem vetítették, az is lehet, hogy DVD-n is meg lehet kapni. Utána nézek, mert a majdnem élő képpé vált beszámolód után kényszert érzek a megnézésére. A hazától távol sokszorta jobban érezzük örömét, bánatát, Trianonnal, s a rendszertelen változással együtt ( 1989-90 ) hazánknak…
Köszönöm az élethű tudósításod.
Alias egy 56-os, örökös forradalmár, mert annak a forradalomnak még nincs vége!
Barátsággal, Futóinda.
Kedves Futóinda!
Örülök, ha kényszert érzel a film megnézésére, mert az eredeti cél is ez volt: kedvet hozni az ilyen alkotásokhoz. És itt ajánlanám Koltay Úr többi filmjét is, hasonló témát boncolgat a legutolsó is, Vérző Magyarország címmel.
Na de nem reklámot akarok itt csinálni, köszönöm, hogy olvastad és és a hozzászólást is!
üdvözlettel
Balázs
Szia!
eloszor is szeretnek neked a cikkhez gratulalni nagyon tetszik marmar en is ott ultem a moziban veled. Ami engem zavar ebben a kerek csoda egeszben az pedig Wass Albertrol azon kijelentesed,hogy nem tartod ot haborus bunosnek a film utan kicsit olyan mintha felmento iteletet kapott volna a film vonatkozasai miatt. A film mufaja nem eppen objektiv.
Szamomra egyertelmeuen haborus bunos es mi sem bizonyitja mint a gardas ''hosok'' jelenlete egyenruhaban. En nagyon tisztelem a rendezo ur muveit es szeretem Magyarorszagot a hazamat. De haborus bunos koltoknek ne tapsoljunk a demokraciaban.
Szia Messina!
Hallgatom az érveidet, mely szerint WA háborús bűnös volt. (Kérlek, ne román forrásokból idézz 🙂
És a tisztánlátás kedvéért jó lenne olvasni pár sort, hogy miért is ilyen kiábrándító dolog a gárdisták jelenléte egy ilyen eseményen…
WA részt vett a háborúban, bizonyára embert is ölt, mint ahogy ez a háborúkban "szokás", de az hogy kivégeztetett volna egy ortodox román papot és családját számomra a dáko-román elmélet szintjén van, a hitelességét tekintve.
Ami a gárdát illeti, azt hiszem ennek az országnak már jóval többet ártottak azok, akik betiltották őket.
Amikor ezt az írást feltöltöttem, felkészültem hasonló jellegű hozzászólásokra. Nem téged akarlak bántani, de számomra nem túl szimpatikus hozzáállás, hogy bekötött szemmel kardoskodsz olyan állítások mellett, amelyeknek csak egy alapja van: a román hatóságok eléggé elfogult ítélete.
Azt kívánom neked, hogy sok könyvével ismerkedj meg. Hiszem, hogy sok szép percet fognak szerezni neked!
B
a rövidítésekért elnézést, de már nem tudtam hol spórolni, hogy beleférjek az 1000 karakterbe………. 🙂
Szia Arnodre!
Nos, termeszetessen en is olvastam Wass Albert muveit. Nem vaktaban kardoskodom ugyanis nagyon sokat kutattam a munkambol kifolyolag a holocaust utan ..es leginkabb azokrol akik ezt elkovettek. Ahogyan azt a haboruban szokas! A gardaval onnamagaban nincsen semmi bajom addig amig csak homokzsakokat pakolnak agaton..de amit allapolgarokat fenyegetnek..nos akkor vannak kikoteseim ,hogy letezzen -e vagy ne!
Ez nem politika es nem vezetoket vedek vagy alazzok meg! Ez annal tobb (Holocaust) es tobb kell,hogy legyen minden egyes joerzesu embernek. Nem fogok egy haborus bunos iro elott tisztelegni semmi esetre sem. Ez nem vagdalkozas..sok csodas kolto es iro van meg Magyarorszagon rajta kivul.
Szia Messina!
túl sok dolgot kevertünk ide, amit nem kellett volna… a gárdát hagyjuk most, mert az írás szempontjából nem fontosak…
a holokausztról is írtál… Wass Albert általam ismert és olvasott műveiből nem az antiszemitizmus sugárzik, hanem a magyarságtudat erősítése, az összetartozás szorgalmazása…
így hát csak a száraz bizonyítékokra lennék kíváncsi (akár privátban is), hogy miért törtél pálcát ilyen visszafordíthatatlanul Wass fölött… 🙂
u.i. az éremnek mindig két oldala van… szép dolog a holokauszt kutatása, de ugyanúgy megérne egy misét a zsidóság által elkövetett háborús és egyéb bűnök bemutatása, és elég csak a közelmúlt eseményeit nézni…
Szia!
Mint emlitettem nagyon tetszik az irasod. Sot katarzis szinten van. Nezd semmi jelentosege annak,hogy ki milyen szarmazasu mert nem a hova tartozas szerint lesz valakibol jo avagy rossz ember. Aki igy nezzi az embereket sajnos korlatolt es buta is. Az ,hogy a zsidosag mit kovetett el vagy mit nem? Nezd ezeket a dolgokat Emberek kovettek el fuggetlenul attol milyen Istent imadnak! a holocaust egy tomegmeszarlas ennek a buta ideologianak a szulemenye. Sajnos ma Magyarorszagon mindenfele teves ideologiaval tomik az emberek fejet aminek semmi koze nincsen ahhoz,hogy az orszag valoban talpra is fog allni es ez nekem es meg sok embernek nagyon faj ,hiszen a hazankkal jatszadozznak az ovodas szinten. Fuggetlenul politikai hovatartozastol. Nagyon jol irsz es meg egyszer gratulalok neked.
Szia!
Köszönöm még egyszer, nem akarok vitatkozni! 🙂
nem volt célom a zsidóság negatív kiemelése, ugyanúgy kiemelhetem bármelyik vallást mert a kereszt és a félhold alatt is követtek el sok mocskosságot… nekem amúgy sem a vallásokkal van gondom, hanem ahogy te is írtad, a buta ideológiákkal, a félresiklott értékrendekkel és mentalitással… és ezeknek, a mai világban, már nem a vallás, a hit, hanem bizonyos kártékony emberi csoportosulások a hordozói, közvetítői, felhasználói…
ami az eredeti témát illet, bizonyítékot még mindig nem olvastam Wass bűnösségéről, így abban továbbra sem tudok neked igazat adni…
minden jót!
„… az Úr …. megszabadítani csak akkor fog benneteket,
amikor visszatértek az Ő törvényéhez s egymás szeretetében,
egymás támogatásában nemzetté váltok újra.
Lélekben tiszta, jellemben erős, szeretetben tántoríthatatlan,
s az Úr törvényének tudásában bölcs és engedelmes nemzetté,
kikben önmagára ismerhet újra a Teremtő Atya.
A szeretet ereje mindenekre képes,
de a szeretet hiánya képtelenné teszi a legjobb szándékot is.”
(idézet Wass Albert Hagyaték c. regényéből)
Az írásodhoz gratulálok!
"Hont foglalni alkalmas a kard, s annak védelmezésében hasznos. Megtartani a hont azonban csak kaszával lehet. Kaszával, ekével, izzadságos, becsületes munkával. Hont veszejt, ki másra bízza a munkát."
Wass Albert: Kard és kasza
köszönöm, hogy olvastál!
üdv
Balázs