Helsinki neve sokunknak sok mindent jelenthet, vélt, vagy valós távoli rokonságot a finnekkel, jelentheti a Helsinki Bizottságot, a VIT-et, de nekem, mint a sportot imádó embernek leginkább az 1952-es Helsinki olimpiát jelenti, ami a magyar sport megismételhetetlen diadala a maga 16 arany, 10 ezüst, és 16 bronz érmével. Nos most ebben a városban tölthetek egy „fehér éjszakát”, sétálhatok kollégáimmal hat órát. Mindjárt a kikötő mellett található a halpiac, ami még érkezésünkkor is eleven, sok halpiacon nem jártam az igaz, de ennyi féle rák, kagyló, halféle elképesztett.
Kissé távolabb, de még mindig a kikötő közelében emelkedik a lutheránus katedrális a Suukiro, vele szemben az orosz időkből származó Uszpenszkíj székesegyház, mintha egymást, és a kikötőt figyelnék. A tengerparton tovább sétálva feltűnik a Finn Parlament épülete, amely nem különösebben szép, inkább egyszerűnek mondanám, no igen, aki a Dunaparti Országházhoz hasonlítja más országok parlamentjeit annak mind kissé csúnyácska.
Helsinki félmilliós főváros, hatalmas, és nagyszerűen karbantartott parkokkal.
Ligetes, szellős, kicsit sem zsúfolt utakon sétálunk a belváros, az üzleti negyed, a sétálóutcák felé. Éjfél elmúlt, szinte nappali világosságban szörnyedünk el azon, hogy mennyi részeg, fiatal fetreng a parkok padjain, de inkább a padok alatt, fiúk lányok vegyesen, így „ünneplik” a fényt, a fehér éjszakákat, mindenesetre megdöbbentő. A belvárosba érve meglepően pezsgő az élet ebben a korai órában (hajnali egy óra van), a boltok nyitva, éttermek kocsmák szintén, igaz szombat van, de azért megállapítjuk, hogy a finnek tudnak élni, és inni. Persze télen, amikor fel sem kel a Nap bizonyára más lehet az élet. Benézünk néhány üzletbe, nagyon szépen, ízlésesen berendezettek, rendkívül nagy az árubőség és a választék, az egyik szupermarketben csak vodkából harminchárom félét számolunk meg, örömmel vesszük észre az egyik polcon a tokaji borokat, egy másikon a fütyülős barackpálinkát.
Sétánk következő állomása a Finlandia Palota. A kék és fehér színűre festett épületegyüttes már 1988-ban is történelmi helynek számított, ugyanis itt írta alá 1975-ben 35 európai és észak-amerikai állam az Európai Biztonsági és Együttműködési Értekezlet Záróokmányát. Sokak szerint ez a dokomentum teremtette meg a későbbi enyhülési folyamat lehetőségét.
Ha már eljutottam Helsinkibe mindenképpen meg akartam nézni az Olimpiai Stadiont, ez az ötletem nem aratott osztatlan sikert, így másodmagammal taxiba ültünk és kihajtattunk a stadionba. A taxiból már messziről látszott a képekről,sportkiadványokból jól ismert stadion-torony, amelyen az 1952-es játékokon az olimpialáng égett. Megilletődve jártuk körbe az arénát közben arról beszélgettünk, hogy ezen az olimpián az USA, és a Szovjetunió mögött a harmadik helyen végeztünk az éremtáblázaton, micsoda világraszóló siker volt ez. Itt nyerte első olimpiai aranyérmét a magyar labdarúgás, ebben a stadionban lettek világhírűek Puskásék, és innen datálódik az „Aranycsapat”.Szóval ezt látnom és éreznem kellett és jó hogy láthattam.
Negyedhatra érünk a kikötőbe, már megkezdődött a beszállás, mi is elfoglaljuk a helyünket, kiadós reggeli vár, az éjszakai járkálás alatt megéheztünk, elfáradtunk, ezért aztán jólesik leülni. Verőfényes sima utunk van visszafelé is, pontosan érkezünk Tallinba. Egyenesen a vásárba megyünk, talán mondanom sem kell, hogy ez lesz a „leghosszabb” műszak de a sok látnivaló megérte.
Még néhány nap és bezár a Tallini Vásár, mi pedig jöhetünk haza. A hazafelé vezető repülőút tartogat még egy meglepetést. Ismét charter járattal jövünk, ami egy TU 154-es. A gép kapitánya lehetővé teszi, hogy akit érdekel, az bemehet a parancsnokifülkébe néhány percre. A vége felé kerültem sorra, belépve a következőket láttam: négy ülőhely van a kabinban, az első kettő előre néz, az egyikben a gép kapitánya, a másikban a másodpilóta ül. Hozzájuk képest 90 fokkal elfordulva a navigációs tiszt foglalhelyet, a negyedik hely üres, mert a gépet az előírás szerint három, vagy négy fő vezetheti, esetünkben ugye három. Mindhárom pilóta előtt elképesztően sok műszer kettőjük fülén még fülhallgató is, a kapitány pedig az én kérdéseimre válaszol kiderül, hogy korábban a honvédségnél is pilóta volt, és Szolnokon is szolgált, így, mint mondta félig-meddig földik vagyunk. Ózd térségében lépünk be a magyar légtérbe, lassan le kell ülnöm, mert megkezdjük a leszállást. Mintegy félóra múlva landolunk Ferihegyen, ezzel végetért a tallini kiküldetésünk, végetért a barterjárat, és végetért egy korszak is.
-Vége-
16 hozzászólás
Szia!
Élményekben és tapasztalatokban gazdag korszak volt ez. Köszönjük, hogy megosztottad velünk, sok ismerettel gyarapodtunk általa.
Szeretettel: Eszti
Kedves Eszti!
Örülök ha így gondolod, köszönöm megtisztelő figyelmed, és hozzászólásod.
Abszolút profi módon megírt sorozattal ajándékoztál meg minket. Azon kívül, hogy olyan ismereteket hoztál a közelünkbe, amihez az átlagember nehezen juthat hozzá, lenyűgöztél az írásod stílusával is. „Mintegy félóra múlva landolunk Ferihegyen, ezzel végetért a tallini kiküldetésünk, végetért a barterjárat, és végetért egy korszak is.”
Befejező mondatodat hozom példának. Egy betűt sem elvenni, sem hozzátenni nem kell, nem is lehet. Teljes felelősséggel írom, hogy csak a legnagyobbak képesek erre. Egyetlen tárgyilagos mondat, nincs katarzis, nincs pátosz, de ha megvannak benned a húrok, akkor ezektől, a nap, mint nap használatos szavaktól megrezdülnek benned és akaratlanul is, azt gondolod, hogy „de kár!”.
Külön köszönet azért, hogy Helsinki magyar hőseiről ilyen szeretettel megemlékeztél, akkor, amikor az átlagember már nem tudja, hogy ki volt a Fekete Párduc.
Gratulálok nagyon értékes munkádhoz. a
Kedves Antal!
Igazán köszönöm elismerő soraid, talán ennyi dicséretre rá sem szolgáltam.
Megköszönöm, hogy hétről, hétre időt szakítottál rám, és elolvastad, sőt kommentáltad szerény munkámat.
Kedves Zagyvapart!
Ez az utibeszámoló sorozatod is remek volt! Felejthetetlen élmény lehet egy fehér éjszakán sétálni az európai kontinens legészakibb fővárosában, Helsinkiben. Azt hiszem sikerült kifognod a legérdekesebb, és a legszebb arcát a városnak! Gondolom, amikor négy hónapon keresztül hóvihar tombol benne, akkor azért nem ilyen kellemes… Helsinkit I. Gusztáv svéd király azért alapította, hogy a gazdag hanza városnak, Tallinnak a riválisa legyen. Ez akkor nem sikerült neki, egy kis faluként vegetált sokáig. Amikor ott jártál, Neked volt alkalmad összehasonlítani őket. 🙂 Láthattad, hogy az ötszáz évvel azelőtti szándéka az alapítónak végül valóra vált-e? 🙂
Most is csak azt tudom írni, mint a "Két hónap New Yorkban" utibeszámolód végén: Utazzunk méééég!
Judit
Kedves Judit!
Köszönöm kitartásod, biztató, és inspiráló soraid, és nem utolsósorban szavazataid.
Kedves Ferenc!
Meg kell mondjam én is sajnálom, hogy ilyen rövidre sikerült ez a sorozat. Gondolom lesz majd másik. :))) Élveztem.
Szeretettel: pipacs 🙂
Kedves Ilona!
Köszönöm az elismerést, és a kitartást, (azért 12 db A4-es oldal volt ez), de örülök, hogy rövidnek találtad, talán azért mert tetszett?
Kedves Zagyvapart!
Remélem már érlelődik a kövtkező utisorozat valahol a tarsolyodban!
Igazán remek volt, élményszámba ment az olvasása. Ezek az útibeszámolók sokkal jobban megismertetik az adott városokat, mint a földrajz órák, sőt némi izelítőt is kaptunk az emberekről is. Csak biztatni tudlak, és várom, hogy valami hasonló jóval újra jelentkezz! Remekül irsz, nekem csupa szépségben volt részem az olvasások idején is.
Köszönöm az élményt! Gratulálok!
Szeretettel:
Hamupipő
Kedves Hamupipő!
Én köszönöm, hogy minden héten vendégem voltál, köszönöm az elismerést, és a biztatást, és boldog vagyok ha tetszett.
Kedves Feri!Sajnálom hogy vége, de remélem mással is meg fogsz minket örvendeztetni.Remélem az utakat te is így élted meg,legfeljebb az vígasztalhatott hogy a rólad elnevezett reptéren landolhattál.Grt.Z
Kedves Zarzwieczky!
Köszönöm kitartásod, és hozzászólásaid.
Kedves Feri!
Jó, hogy kitetted az ajánlók közé, mert én – sokmindentörténtkörülettem – miatt ezt elmulasztottam volna olvasni. Igazán nagyon érdekes, és kár lett volna elmulasztanom. Gondolom ezek a járatok Neked is örökre élményt jelentenek. Biztosan sajnálod, hogy nem folytatták.
Üdvözöllek szeretettel:
Kata
Kedves Kata!
Köszönöm, hogy elolvastad a 10. részt, és köszönöm a csillagokat is, annak pedig különösen örülök, hogy érdekesnek találtad.
Szeretettel üdvözöllek. Zagyvapart.
Kedves Feri!
Megköszönöm a sok szép élményt amiben részem volt a sorozatodat olvasva…
Sok szépséget láttatok, s örök élmény marad…
szeretettel: Lyza
Kedves Lyza!
Én köszönöm, hogy végig olvastad, és köszönöm elismerő soraid is.
Szeretettel: Zagyvapart.